‫מה הוא עושה?‬
‫הוא סובל ממחלה שנקראת ניוון שרירים.‬
‫שרי... רים?‬
‫זו מחלה גנטית שמחלישה את השרירים.‬
‫הוא נולד עם המחלה האיומה הזאת,‬
‫וכל יום הוא נלחם לקבל בחזרה ‬ ‫את מה שהמחלה לקחה ממנו.‬
‫עם זאת...‬
‫לא משנה כמה הוא יתאמץ, הוא לא ימצא מרפא.‬
‫מה?‬
‫לא קיים טיפול אמתי למחלה ברפואה של היום.‬
‫השרירים שלו ייחלשו,‬
‫ולבסוף הוא לא יוכל אפילו לעמוד.‬
‫לאחר מכן זה יפגע במערכת הנשימה שלו,‬
‫ולבו יפסיק לפעום.‬
‫אבל כל זה נכון רק למדע הרפואה.‬
‫עם הכוחות שלך, אולי נוכל להציל אותו‬
‫ואת כל האחרים הסובלים מאותה מחלה.‬
‫האם תעניקי לנו גישה למפת הדי-אן-איי שלך?‬
‫בטח!‬
‫תודה.‬
‫חלום...‬
‫למה אני חולמת על משהו מלפני זמן רב?‬
‫אה, כן.‬
‫אתמול, כשהלכנו לבקר את אדסאקי...‬
‫אחות גדולה, חכי בבקשה!‬
‫שתקי, סוטה אחת!‬
‫רק רציתי קצת חום אנושי.‬
‫זו לא סיבה לזחול אליי למיטה כל הזמן!‬
‫טוב, אם זה ככה, אחות גדולה.‬
‫לאיפה את הולכת היום?‬
‫יש לנו את הסיור העירוני ‬ ‫בתחילת ספטמבר, נכון?‬
‫אה, כן.‬
‫חשבתי לקנות קצת דברים לסיור.‬
‫את בטח הולכת לקנות עוד ‬ ‫דברים ילדותיים והזויים.‬
‫החדר שלנו מלא עד אפס מקום‬
‫בדברים מיותרים מארצות זרות.‬
‫מה אמרת?‬
‫אה, כלום.‬
‫אז אנחנו הולכות לקניות היום?‬
‫את לא חייבת לבוא, את יודעת.‬
‫אבל אני רוצה!‬
‫יש עוד משהו שאת צריכה?‬
‫אולי מערכת אבטחה שתמנע ‬ ‫ממשוגעים לזחול אליי למיטה?‬
‫את עדיין כועסת עליי?‬
‫בכלל לא.‬
‫אני יכולה לעזור לך!‬
‫כמו זה, למשל.‬
‫זו דרך קצרה בהרבה למרכז הקניות.‬
‫אחרייך, אחות גדולה.‬
‫טוב, אבל שלא תעזי לנסות לחבק אותי ‬ ‫בסמטה חשוכה או משהו כזה.‬
‫למה את חושבת על דברים כאלה?‬
‫זה כל כך צר. איך את מכירה ‬ ‫את כל הסמטאות האלה?‬
‫הודות לעבודה שלי,‬
‫אני זוכרת כל עיקול ופנייה בעיר הזאת.‬
‫אה.‬
‫סלחי לי.‬
‫אל תדאג.‬
‫זה נהיה די צפוף כשמישהו אחר עובר פה.‬
‫טוב, זה לא קורה בכל יום.‬
‫אה.‬ ‫-אה.‬
‫סלחו לי.‬ ‫-זה בסדר.‬
‫הסמטה הזאת פופולרית או מה?‬
‫לא נראה לי.‬
‫זה מוזר.‬
‫למה דווקא היום?‬
‫היי, את בסדר?‬
‫אאוץ׳.‬
‫מה קרה?‬
‫אני בסדר, אבל יש משהו פה למטה.‬
‫מעטפה?‬
‫אין עליה נמען או מען.‬
‫מה זה?‬
‫זה כרטיס אשראי.‬
‫מה? גם את מצאת כרטיס, שיראי?‬
‫״גם״?‬
‫אנשים מביאים אותם‬
‫כבר כמה ימים מרובע בית הספר השביעי.‬
‫נמצאו כבר ארבעים ושמונה.‬
‫זה בדיוק קפץ לחמישים ושישה.‬
‫כל כך הרבה?‬
‫אני בטוחה שיש גם מקרים שלא דווחו,‬ ‫אז המספרים גבוהים יותר.‬
‫נראה לך שזו איזושהי הונאה?‬
‫זה מה שמוזר.‬
‫כל הכרטיסים שהגיעו היו אמתיים.‬
‫באמת, קונורי?‬ ‫-כן.‬
‫למה אני שומעת על זה רק עכשיו?‬
‫השחתת או פיזור כסף במכוון היא בלתי חוקית,‬
‫אבל זה לא תקף על כרטיסי אשראי,‬
‫אז אין צורך לדווח על כך.‬
‫הבנתי.‬
‫על כל כרטיס היה סכום כסף אקראי.‬
‫על כמה מהם היו 1,000 ין,‬
‫על אחרים יותר מ-50,000 ין.‬
‫מה שמוזר זה שכולם נמצאו בסמטאות חשוכות.‬
‫כל כרטיס היה בתוך מעטפה נפרדת.‬
‫אז מישהו שתל אותם במכוון?‬
‫לא נראה לי סביר שמישהו יעשה את זה כמתיחה.‬
‫אין טביעות אצבעות על הכרטיסים ‬ ‫או על המעטפות.‬
‫השמועות בנוגע לכך כבר התפשטו.‬
‫ישנם ציידי אוצרות שסורקים ‬ ‫את הסמטאות בחיפוש אחריהם.‬
‫אני מבינה.‬
‫אז זו הסיבה...‬
‫כמה מהתלמידים אפילו רבים עליהם.‬
‫כמה נקלעו לצרות לאחר שנכנסו ‬ ‫לשטח של הבריונים.‬
‫אנחנו לא יכולות פשוט להתעלם מזה.‬
‫אחות גדולה, אני חוששת שעלינו ‬ ‫לדחות את סיבוב הקניות שלנו.‬
‫זה בסדר, אני אסתדר לבד.‬
‫אה?‬
‫נתראה!‬
‫אני כבר מתגעגעת אליה.‬
‫את יכולה בבקשה לסייר באזורים האלה, שיראי?‬
‫אני סוף סוף הולכת לקניות לבדי.‬
‫אני מצטערת!‬
‫הכול בסדר.‬
‫לעזאזל, גם פה אין כלום.‬
‫טוב.‬
‫מה אם זו רק שמועה?‬
‫ריקצ׳אן מהכיתה המקבילה מצאה אחד, נכון?‬
‫באמת?‬
‫שמועות, אה?‬
‫למה קורוקו ואני תמיד שומעות אותן אחרונות?‬
‫אה?‬
‫מה?‬
‫כנראה שאין פה כלום.‬
‫אה...‬
‫סאטן?‬ ‫-אה?‬
‫שלום! מיסאקה!‬
‫היי, למה התעלמת ממני קודם?‬
‫לא אמרת כלום.‬
‫על מה את מדברת?‬
‫אל תעמידי פנים.‬
‫מיסאקה, ראיתי אותך ליד מרכז הקניות.‬
‫קראתי בשמך, אבל את התעלמת ממני.‬
‫זו לא הייתי אני.‬
‫אה?‬
‫אני בטוחה שהיא לבשה ‬ ‫את התלבושת של טוקיוודאי.‬
‫הייתי במשרד של קורוקו כל הזמן.‬
‫אולי זו הייתה מישהי אחרת.‬
‫בכל מקרה, מה את עושה?‬
‫את מחפשת אחר הכרטיסים האלה מהשמועות?‬
‫גם את שמעת עליהם?‬
‫הפתעה!‬
‫וואו.‬
‫אני די טובה בלרחרח סביב, האמת.‬
‫יופי..‬
‫טוב!‬
‫בואי נלך לכיוון הזה!‬
‫מה? אבל אני...‬
‫שכחי מזה!‬
‫שעת העוצר תחל בקרוב.‬
‫כל התלמידים מתבקשים לשוב מיד לביתם.‬
‫שעת העוצר...‬
‫בחיי, הזמן טס כל כך מהר!‬
‫הנה החלק שלך.‬
‫תודה.‬
‫חכי, לא!‬
‫אנו חייבות להעביר אותם הלאה.‬
‫גם אני חשבתי כך.‬
‫אני אצלצל לאויהארו מאוחר יותר.‬
‫דרך אגב, סאטן.‬ ‫-מה?‬
‫שמעת משהו לגבי מי מפיץ את הכרטיסים האלה?‬
‫לא שמעתי כלום בנוגע לזה.‬
‫אני זזה, מיסאקה!‬
‫פעם הבאה ניקח אתנו את אויהארו!‬
‫בטח.‬
‫נתראה!‬
‫נתראה אחר כך!‬
‫ביליתי את כל היום בחיפוש אחריהם.‬
‫מה לעזאזל...‬
‫אני רציני אתכם!‬
‫הסתובבתי לתומי באיזו סמטה באזור ״אי״,‬
‫וראיתי איזו בחורה מניחה את המעטפה הזאת.‬
‫עקבתי אחריה.‬
‫ואז?‬ ‫-היא נכנסה לבניין דירות באזור ״סי״.‬
‫אני בטוח שזה הבסיס שלה.‬
‫רגע, והיא הייתה לגמרי לבד?‬
‫אני בטוח שיש עוד אנשים.‬
‫אל תדאגו, סרקתי את המקום.‬
‫היא אכן לבדה.‬
‫בואו נלך לבדוק את זה.‬
‫איך בדיוק סרקת את המקום?‬
‫פשוט עמדתי והסתכלתי.‬
‫בחיי, עבדת ממש קשה.‬
‫היי, קורוקו.‬
‫טוב. כן...‬
‫- פרק 2: הפרעת חיים -‬
‫אני צריכה לבקש ממך טובה.‬
‫שלום, ברוכה השבה!‬
‫סיימת לספור?‬
‫כן, היום היו לנו...‬
‫שבעים ושלושה מקרים מדווחים.‬
‫המספרים ממשיכים לגדול.‬
‫ראית את שיראי?‬
‫צץ משהו והיא הייתה צריכה לצאת.‬
‫אה.‬
‫טוב, אני הולכת לאכול ארוחת ערב.‬
‫ארוחת ערב, ארוחת ערב.‬
‫הלו?‬
‫סאטן?‬
‫מה? גם את מצאת כרטיס אשראי?‬
‫טוב. אולי מחר?‬
‫דרך אגב...‬
‫כן, בטח.‬
‫טוב, אני אהיה עם הארואה עד שתגיעי הביתה.‬
‫תודה רבה.‬
‫חכי שנייה, אויהארו!‬
‫רציתי לשאול אותך משהו.‬
‫אה? מיסאקה?‬
‫כן, היא ושיראי הביאו הנה ‬ ‫כרטיס אשראי בצהריים.‬
‫טוב.‬
‫זו בטח הייתה מישהי אחרת אם כך.‬
‫לא, לא משנה. ביי!‬
‫אז זו לא הייתה היא.‬
‫מה? מישהי שנראתה בדיוק כמו מיסאקה?‬
‫כן. סאטן שאלה אותי משהו על זה.‬
‫זה מזכיר לי‬
‫את השמועות על השיבוטים ברמה 5.‬
‫שיבוטים?‬
‫מעבדה מסוימת ניסתה‬
‫ליצור כמה מיוחדים ברמה 5 בעזרת שיבוט.‬
‫לפחות זה מה שהשמועות אמרו.‬
‫זה נשמע מתאים לעיר האקדמיה.‬
‫סאטן תאהב את השמועה הזאת.‬
‫כמובן.‬
‫אני באה!‬
‫ערב טוב, אחראית המעונות.‬
‫השקדנות שלך מעוררת השראה.‬
‫כן.‬
‫היי, איפה מיסאקה?‬
‫היי, קורוקו! נגמר לנו השמפו!‬
‫אני באה!‬
‫היא מקרה אבוד. סלחי לי, אחראית המעונות.‬
‫אני כבר באה!‬
‫מהרי, קורוקו!‬
‫טוב, טוב!‬
‫קורוקו, איפה המגבת שלי?‬
‫היי, מה את...?‬
‫ברצינות, אחות גדולה.‬
‫״אני אחזור אחרי שעת העוצר, ‬ ‫אז טפלי באחראית המעונות בשבילי.״‬
‫תודה לאל שיש לי אוסף קולי סודי ‬ ‫של אחות גדולה,‬
‫אחרת הייתי בצרה צרורה.‬
‫עבר המון זמן מאז שעשיתי משהו כזה.‬
‫פעם היא הייתה עושה זאת הרבה יותר.‬
‫אחות גדולה.‬
‫שלום, אני מתנצל על ההפרעה.‬
‫אם תהיי טובה ותעשי מה שנאמר,‬ ‫אנחנו לא נפגע בך.‬
‫מה אתם רוצים?‬
‫לגבי כרטיסי האשראי האלה שהחבאת.‬
‫אנחנו נחסוך לך את הטרחה וניקח את כולם.‬
‫חכי רגע!‬
‫בבקשה אל תלחצי על לחצן המצוקה.‬
‫אנחנו ניקח אותם בכוחות עצמנו. היי.‬
‫כן.‬
‫מה זה? יש פה רק שניים.‬
‫מה?‬ ‫-גם פה אין כלום.‬
‫לבוא הנה היה בזבוז של זמן.‬
‫את יודעת,‬
‫אני לא אוהב להרביץ לנשים.‬
‫אז כדאי שתגידי לנו...‬ ‫-הם לא פה.‬
‫מאיץ.‬
‫זה כל מה שיש לי.‬
‫זה לא הגיוני.‬
‫את די רגועה ביחס למצב בו את נמצאת, לא?‬
‫אתה חושב שהיא מיוחדת?‬
‫מה?‬
‫אפילו אם כן, היא לא יכולה ‬ ‫להתמודד עם כולנו.‬
‫אנחנו נחפש בכל פינה.‬
‫אתם, השגיחו עליה.‬
‫בטח.‬
‫ממה אתה מפחד כל כך?‬
‫אני לא מפחד!‬
‫בוא נתחיל לעבוד.‬
‫אולי שם?‬
‫כלום. איפה הם?‬
‫בחיי, אני לא יודע למה,‬
‫אבל הבחורה הזאת מפחידה אותי.‬
‫מאיפה אני מכיר את סמל בית הספר הזה?‬
‫נגטנג׳וקי! האקדמיה!‬
‫רגע, זה אחד מחמשת בתי הספר המובחרים בעיר.‬
‫זה אומר שהיא בטח‬
‫מיוחדת חזקה מאוד, נכון?‬
‫רגע, שלוט בעצמך.‬
‫בשונה מטוקיוואדה, בית הספר הזה‬
‫נועד גם לאלו שהם לא מיוחדים.‬
‫אין דרך לומר אם היא אכן מיוחדת.‬
‫מה העניין?‬
‫אתה נראה חיוור.‬
‫הכול בסדר?‬
‫שקט!‬
‫אתה נושם בכבדות,‬
‫ואתה מזיע המון.‬
‫אתה נראה קצת לחוץ.‬
‫התרחקי ממני!‬
‫זה כאילו...‬
‫מאיפה לך...‬
‫בגלל.‬
‫היי, מה קרה?‬
‫מה עשית לו?‬
‫היא באמת מיוחדת!‬
‫אז למה היא לא תקפה אותנו קודם?‬
‫אבל אין לה שום כלי נשק.‬
‫ישנם תנאים מסוימים.‬
‫היכולת שלי נקראת ״הפרעת חיים״.‬
‫היא משפיעה רק על אנשים שאני נוגעת בהם.‬
‫בכל מקרה,‬
‫ברגע שאני נוגעת בהם,‬
‫לא משנה לאן הם יברחו, הם הולכים למות.‬
‫על מה את מדברת?‬
‫מעולם לא שמעתי על יכולת כזאת.‬
‫לא משנה אם אתם מאמינים לי או לא.‬
‫ליכולת יש המון צורות שונות והיא יכולה‬
‫להתערב בפעולות הלא רצוניות אצל בני אדם.‬
‫אני לא מצפה מכם, רמה אפס,‬
‫להבין במה מדובר.‬
‫כמה זמן עוד תמשיכי לבלף אותנו?‬
‫מה קורה לך?‬
‫נגעתי בה מקודם!‬
‫אם היא דוברת אמת, אז...‬
‫תפסיק להתנהג כמו תינוק.‬
‫אמרתי לך, היא מבלפת.‬
‫אבל...‬
‫היי, אין לנו זמן לזה!‬
‫הוא צודק.‬
‫אל תריבו ביניכם לבין עצמכם.‬
‫את!‬
‫היי, מה נעשה?‬ ‫-תירגע!‬
‫סתמו כבר.‬
‫אני אטפל בה.‬
‫אה. מה?‬
‫מה זה היה?‬
‫היי, בחורים.‬
‫לא. מה קורה פה?‬
‫את משקרת.‬
‫אתה האחרון שנשאר.‬
‫ברצינות?‬
‫אני אתפוס אותך.‬
‫קבלי את זה!‬
‫הצינור!‬
‫לאיפה הוא נעלם?‬
‫לעזאזל!‬
‫מה לכל הרוחות?‬
‫מה קורה פה?‬
‫מה לעזאזל קורה פה?‬
‫אתה משמש כעת כמטרה ליכולת שלי.‬
‫אל תדאג.‬
‫בדיוק כמו החברים שלך,‬
‫המוות שלך לא יכאב.‬
‫חכי, בבקשה! זו הייתה אשמתי!‬
‫אני אסתלק מפה!‬
‫בבקשה.‬
‫עכשיו רק אניח את ידי.‬
‫שלוש.‬
‫שתיים.‬
‫אחת.‬
‫טוב.‬
‫זה היה סתם אקדח מנייר.‬
‫זו הייתה הצגה מעניינת.‬
‫התכוונתי לעזור לך אם זה היה מסוכן,‬
‫אבל התמודדת עם הבריונים האלה בקלות.‬
‫פשוט דיברת ועשית הצגה...‬
‫מה זה, חומר הרדמה?‬
‫מה?‬
‫אז את...‬
‫- המשך יבוא -‬
‫המקורית.‬
‫- בפרק הבא -‬
‫אז את המקורית.‬
‫כן! היא המקורית מהאוסף הקולי ‬ ‫של אחות גדולה,‬
‫בו השתמשתי כדי...‬ ‫-זה לא מה שהיא התכוונה.‬
‫תרגום כתוביות: ניר סבג‬